Din episoadele anterioare:
S-au dus la casa de pe plajă. Au rămas acolo toată noaptea.
Știm cum se va sfârși asta, nu, Randolph?
Ce știi despre Kurt?
Să nu mai întrebați pe altcineva niciodată despre Kurt.
Frumoasă cravată...
N-am suportat să mai fiu violată o dată, Peter.
Amicul tău Jimmy Reilly a fost ucis azi-noapte.
Să-i spunem pe nume: e o declarație de război.
Vă împușc pe amândoi!
Mâinile sus, băiete!
Mateo!
- Tu l-ai ucis pe James Reilly? - Cu mâinile astea!
Fugi!
A fost o noapte lungă.
Lungă.
Nu te mai învinovăți atât. Ți-a scăpat. Se întâmplă.
L-ai mai văzut pe aici? Pe tipul care a fugit.
Niciodată.
L-am prins pe ăsta. E doar o chestiune de timp până-i găsim pe restul.
Vino, băiete.
POVEȘTI DE GROAZÃ: ORAȘUL ÎNGERILOR
- Pentru Reilly? Rahatul ăsta mic? - Nu te ambala!
Gunoiul ăsta de "fasolar" pe care l-ai eliberat?
- L-am arestat, nu? - A fost singur sau a avut complici?
Vom hotărî asta după ce interogăm suspectul.
- Absolut. - Băgați-l înapoi la arest.
Îți amintești arestul, nu, Paco? Eu cred că da.
- Înapoi, Murphy! - Ce dracu' ai zis?
Noi l-am arestat. Noi îl interogăm.
L-ați arestat? Probabil că e afurisitul tău de văr!
Ai văzut ce i-au făcut data trecută.
Și dacă nu-i opreai, Reilly ar fi fost acum în viață!
Dacă nu făceați porcăriile alea...
Ajunge! Vino! Să mergem!
Ce știm?
Puștiul stătea într-un apartament comun, cu trei alți suspecți.
- Am intrat în forță. Restul au scăpat. - Îi putem identifica?
Fly Rico și iubita lui. Al treilea e necunoscut.
Un tânăr, poate nou în gașca lor.
O martoră i-a văzut pe toți patru atacându-l pe Reilly
în noaptea în care i-a fost aruncat cadavrul.
- Fata lui Reilly, din Sonoratown. - O drogată... Nu ține în instanță.
- Ce a zis puștiul? - Încă nimic.
Înseamnă că asta aveți: nimic. Până nu vorbește.
Îl fac eu să vorbească, domnule căpitan. E din cartierul meu.
Știu cum gândește. Pot să-l fac să vorbească.
De-asta ți-am dat cazul Hazlett, dar uite ce am realizat.
Avem un polițist mort, căpitane.
Vrei să afli ce s-a întâmplat cu adevărat
sau să batem primul puști pe care-l încătușăm până mărturisește?
Puștiul e pregătit pentru noi?
Michener și Vega îl vor interoga primii.
Avem un automat cu sucuri.
Știu că ești speriat, băiete. E în ordine.
N-o să-ți fac niciun rău.
Trebuie să-mi spui ce s-a întâmplat. Varianta ta.
Dacă vrei, vorbesc cu mama ta când terminăm aici.
Locuiți deasupra brutăriei din Alhambra, nu?
Data trecută când ai fost aici, te-am ajutat. Nu-i așa?
Aș vrea să te ajut din nou. Însă știm ce ai făcut. Știm.
Deci, ca să te ajut, trebuie să mărturisești.
I-ai văzut pe băieții de afară. Sunt ceata lui Reilly.
Și nu le pasă de ce ai făcut-o, de motivația ta, bună sau rea.
Dar dacă nu vorbești cu mine, n-o să mai am ce să fac.
Și atunci va veni rândul lor și nu e nevoie să-ți spun cum va fi.
Băiete, nu te ducem cu preșul. Putem instrumenta deja cazul.
Reilly te-a bătut măr chiar în camera asta.
Eu am văzut asta și o duzină de alți polițiști.
Deci știm că aveai un motiv să-i vrei moartea.
Și avem o martoră care spune că erai acolo când a fost atacat.
Fata din Sonoratown. Și va depune mărturie. Nu va avea de ales.
Gașca lui Reilly se va asigura de asta.
Motiv și un martor. Ajunge pentru o condamnare.
Mai întâi, familia aia din Beverly Hills e găsită în albia râului.
Apoi, luptele de stradă.
Patru polițiști albi, cu frica lui Dumnezeu, ajung la morgă.
Dar acum avem un alt polițist mort.
Jumătate din oraș vrea sânge, la fel ca malacii ăia din secție.
Tot ce vor e un om pe care să dea vina.
Cineva care arată ca tine și ca mine.
Când vor găsi acel om, când te vor găsi pe tine,
nu se vor mulțumi doar să te închidă.
Vor încerca să te trimită în camera de gazare.
Tocmai au construit una nouă-nouță la San Quentin.
Știi? Te-ai dus s-o vezi, Lewis?
Nu. Am citit în ziar că au zugrăvit-o în verde, ca valurile mării.
Cică e liniștitor.
Acolo ai să ajungi, Diego.
Dacă nu ești sincer cu noi în clipa asta.
Atunci, putem discuta cu procurorul, dar n-ai voie să faci pe nebunul.
Înțelegi? Nu poți încerca să dai vina pe altul. Tu ai fost.
Tu l-ai omorât. Trebuie să recunoști că tu l-ai omorât.
Sau poate că ne înșelăm.
Poate că nu tu l-ai omorât.
Șeful nu-și murdărește niciodată mâinile, nu?
Deci presupun că n-a fost Rico. Și nici fata n-ar fi fost.
E pierdere de vreme.
Dar celălalt? Are un nume?
Uite... Știm destule cât să te condamnăm chiar acum.
Bine.
Bine?
Bine.
Mi-e sete. Vreau un suc.
Aș dori ca un alb să-mi aducă de băut măcar o dată.
Sigur, puștiule. Imediat.
El nu știe.
Am tot stat aici, încercând să-mi dau seama.
Ești polițist care se preface mexican sau mexican care se preface polițist?
Dar acum înțeleg. Nici măcar tu nu știi.
E fratele meu.
Da. Nu-ți poți lăsa frățiorul să fie gazat. Doar pe mine.
Ți-am spus. O să vorbesc cu procurorul.
- Tu ești aici. El nu e. - E ciudat cum s-a întâmplat așa.
Nu are importanță cum s-a întâmplat! Ești aici, acum.
Și dacă-l dai în gât pe Mateo, asta n-o să te salveze.
- N-o să te ajute cu nimic. - N-o să-l dau în gât.
N-o să fie nevoie. Fiindcă ai să mă ajuți.
- Să te ajut? - Dă-mi cheia.
Când o să mă ducă la arest.
Ce e? Nu lasă cheile pe mâna "fasolarului"?
- Nu e treaba mea. - Sau fă altceva!
Tu ai insigna. Ai pistolul. Gândește-te cum procedăm.
Orice aș face, n-ai cum să ieși de aici.
Și dacă am pistolul? Poate îl lași pe aici, pe undeva.
Sau ne încăierăm. Te pun la podea și-ți iau afurisita de armă.
- Te vor omorî. - Dar măcar am o șansă!
Chiar dacă mă ciuruiesc, le fac felul câtorva ticăloși. Asta e sigur.
La naiba... Ei te urăsc mai mult decât mă urăsc pe mine.
Încă încerci să-ți dai seama în ce tabără ești?
Dar nenorociții de afară s-au hotărât de mult.
Asta e, iubitule. Ei sau Mateo. Trebuie să alegi.
Nu întrerup ceva, nu-i așa, băieți?
Mai mult unt și melasă! Înseamnă că e ceva important.
Nu poate o mamă să facă ceva drăguț pentru fiica ei?
Depinde de mamă.
În circuit, ne mulțumeam cu untură și sirop de sorg. Îți amintești?
- Erau la fel de bune. - Fiindcă ne era foame.
Pe atunci, ne era veșnic foame.
Pe atunci, te-ai întrebat vreodată dacă mă simt singură?
Pentru că mă simțeam. Bineînțeles.
Și ce făceai atunci?
Îmi aminteam țelul și rostul meu. Faptul că nu trăiam doar pentru mine.
Și ce privilegiu este să nu trăiești doar pentru tine.
Mie nu mi se pare cine știe ce privilegiu.
Asta, fiindcă iei asta drept bună, ca și untul și melasa.
Și dacă am... sentimente pentru detectivul Vega?
Sentimente puternice.
Mai puternice decât sentimentele pentru Domnul?
Dumnezeu nu mi-ar cere să aleg.
Dumnezeu cere mult de la cei pe care îi atinge. Gândește-te la Iisus.
- Eu nu sunt Iisus. - Nu. Ești Sora Molly.
Sora Molly e doar cea de pe scenă.
Asta i-ai spus?
Ãsta e doar un "text", draga mea.
E un slogan prostesc pe care îți place să-l repeți.
Te cunosc de când ai venit pe lume și ai fost mereu una singură.
- Asta e tot ce văd vreodată. Doar tu. - Nu sunt sigură că mă vezi.
Turma ta te face să alegi, nu Dumnezeu.
Oamenii au nevoie să simtă că ești cununată doar cu Biserica.
Fără asta, puterea ta asupra lor va fi pierdută.
Sau a ta.
Da. Puterea amândurora.
Și cantina săracilor, adăpostul pentru fete, policlinica,
cadourile pe care le împărțim de Crăciun.
Ca să nu mai pomenesc de izbăvirea pe care le-o oferi
tuturor celor care vin la tine în ceas de restriște.
Toate faptele bune pe care le faci în lume se pot topi în ceață.
Asta vrea Molly cea "simplă"?
Unde ai învățat să faci asta?
În apropiere de Hamburg, la gura fluviului Elba.
E primul lucru care te învață în pregătirea pentru Gestapo.
Glumesc.
Am crescut în Hermosa Beach.
Am învățat să înot înainte să știu să merg. Apoi am avut prima barcă.
N-am știut că Hitler recrutează în Hermosa.
Lucrul meu preferat pe lume era să ajung
dincolo de unde se sparg valurile, la Hermosa Pier sau Long Beach.
Să mă întorc să privesc la fâșia de nisip alb, curat, sub cerul albastru.
Și pe urmă au venit corciturile.
Corciturile?
Chinezoii, hispanicii, negroteii... Tot mai mulți, în fiecare an.
Vedeam cum năpădesc locul ăsta și mă întrebam:
"De ce nu spune nimeni nimic? De ce se permite asta?"
Și apoi am auzit despre Führer și am citit "Mein Kampf".
În sfârșit... Cineva spunea purul adevăr.
A fost o mare ușurare.
Am știut atunci că o să mă mut la Berlin.
- Că aș putea fi fericit. - Și ai fost? Fericit, acolo?
Am fost.
Până mi-am câștigat postul în Gestapo și mi-au dat prima misiune.
Să mă întorc aici.
În acest oraș murdar, pe care credeam că nu va trebui să-l mai văd.
Eu iubesc orașul ăsta.
Știi pe cine am văzut ieri când mergeam pe Robertson?
Pe Fred Astaire. Pur și simplu. În fața mea.
Arăta așa cum arată de obicei. Asta îmi doresc să fiu. Dansator, ca el.
Cântăreț și dansator. Fred Astaire sau Eddie Cantor.
Dar sunt prea voluminos.
Asta iubesc la L.A.
- Că l-ai văzut pe Fred Astaire? - Că aș putea fi Fred Astaire.
E un oraș căruia nu-i pasă cine ești când ajungi aici.
Îi pasă doar de cine devii.
Să fim sinceri unul cu celălalt. Măcar o dată, Linda.
N-ai fost fericită. Știm amândoi asta.
Dar tu ai decis asta pentru amândoi!
Pentru că vina e a mea.
N-am fost în stare să-ți ofer ce ai nevoie ca să te fac fericită.
Fericirea e totul?
Pentru că pot fi mai fericită.
Dacă asta vrei, pot să mă schimb.
Dar băieții? Au nevoie de mamă.
- Menajera aia mexicană nu e mamă. - Vor avea o mamă.
Dacă tu crezi c-o aduci pe târfa aia nemțoaică în casa mea,
ca să aibă grijă de copiii mei,
să-ți satisfacă ție fanteziile murdare în patul meu...
- Vorbește mai încet! - N-am să te las să-mi iei băieții!
Nu mă poți opri. Tu ești o bețivă. Eu sunt medic.
Nicio autoritate din statul ăsta nu va fi de partea ta.
Ai să te internezi într-un sanatoriu,
ca să fii tratată pentru alcoolism și isterie.
Mă bagi într-o instituție...
Te asigur că întrunește cele mai înalte standarde medicale.
Și că te vei duce acolo fără să-mi faci cel mai mic necaz,
dacă vrei să mai vorbești vreodată cu băieții.
- Crezi că boarfa aia mică... - Elsa. O cheamă Elsa.
Te cunosc, Peter.
Poate că te simți puternic în clipa asta, dar nu ești.
Nu ești, crede-mă.
Se compun cântece de dragoste,
Dar nu pentru mine.
O stea norocoasă e sus pe cer...
Dar nu pentru mine.
Chiar dacă dragostea mă călăuzește,
Găsesc mai multă ceață ce nu se risipește
decât în piesele rusești se povestește.
Să mă îndrăgostesc a fost nesăbuință
Și să am parte doar de suferință.
Și-n suflet să am doar o veșnică dorință...
Deși nicicând nu am să pot uita...
Îmi amintesc cum mă săruta...
Presupun că el nu îmi este...
sortit.
L-ai eliberat deja pe puști, Vega?
- Det. Murphy a zis să... - Să-l ia dracu' pe Murphy.
Când l-ai văzut deja, nu e un mare șoc, știu.
Dar pune-te în pielea cuiva care n-a mai văzut asta.
Dacă ai fi un om obișnuit, pe post de jurat, să zicem.
Te uiți la pozele astea cu văduva lui Reilly la trei metri de tine,
cu cei trei copii ai lui spălați, curați, în hainele lor de biserică.
Și făptașul, un mexican slinos, e și el tot acolo.
Și trebuie să-i hotărăști soarta.
Pe tipul ăsta nu-l știi.
Numele lui e Luther Jones. A ucis niște oameni în Nevada anul trecut.
Aici e după ce l-au scos din camera de gazare, în Carson City.
Se pare că s-a distrat acolo, nu-i așa?
Gazul pe care-l folosesc, cianura, îți face pielea vineție.
Te leagă de scaun cu curelușe, doar în izmene,
pentru ca gazul să nu-ți rămână în haine, atât e de nasol.
Și-ți spun să inspiri de câteva ori adânc când începe,
fiindcă așa totul se va termina mai repede.
Dar nimeni nu face asta. Din instinct, cred.
Știi că gazul o să te omoare, așa că încerci să-ți ții respirația.
Dar asta nu face decât să lungească lucrurile și să doară.
De parcă cineva ți-ar strânge pieptul într-o menghină.
Lui Luther i-au trebuit zece minute bune ca să moară.
Așa vrei să sfârșești și tu, Diego?
Mă auzi, ticălosule?
Încerc să te ajut.
Te aud.
Dar chestia e că n-am ucis pe nimeni.
Dacă vrei să spun că am făcut-o, va trebui să mă bați până mărturisesc.
La naiba, doar arăți destul de furios ca s-o faci.
Îți stârnesc furia?
Atunci, să auzim ce ai tu de zis.
Spune-ne ce s-a întâmplat. E vineri seara.
Polițiștii ți-au stâlcit mutra în bătaie și ai toată viața în față.
Deci ce-o să facă un puști ca tine, dacă nu să se ducă în Sonoratown
și să mai facă o gaură în traheea lui Reilly?
- Eram cu fratele meu. - Fratele tău? Bine.
Și, dacă-l întrebăm, o să ne spună și el același lucru?
Sigur. Doar e fratele meu. Ar face orice pentru mine.
Așa e între frați, știți? Tu ai un frate, domnule polițist?
Ce ați făcut voi doi în noaptea aia?
Ne-am dus la râu. Am încercat să prindem ceva de pus pe masă.
S-o ajutăm pe mama. Suntem cam strâmtorați.
Normal. Și mie-mi place să dau cu undița din când în când.
Mama nu se atinge de pește. Să nu vadă animal care nu clipește.
Nu... Noi ne ducem acolo pentru păsări.
După lișițe. Sunt foarte slabe de înger și de-aia sunt ușor de prins.
Stai ascuns în stufăriș, aștepți până ies din apă, apoi țâșnești rapid.
Dacă le sperii destul de tare, leșină.
Cad la pământ și rămân acolo, lemn.
Probabil că-s cele mai proaste păsări din lume.
Mai rămâne doar să te duci la ele și să le sucești gâtul.
Dar au gust bun, așa cum le gătește mama noastră.
Se prefac moarte.
Asta fac. Nu leșină. Se prefac moarte.
Fac pe moartele și ajung moarte. Nu pare o mișcare prea deșteaptă.
Asta zic.
Deci ce-i asta, o afurisită de parabolă?
Zic și eu. Îmi place să vorbesc cu tine.
E mai bine decât cu dl Furiosu'.
Furiosule... Mi s-a uscat iar gâtul.
Ce-ai zice să-mi aduci tu sucul de data asta,
pentru ca eu și el să continuăm sporovăiala?
- Am terminat cu porcăria asta. - Nu. Abia am început.
Îmi place să vorbesc și mai am multe de zis. Crede-mă.
Ne lași singuri o clipă, Lewis?
Știi ce, puștiule? Stai liniștit aici.
Eu și detectivul Vega ne ducem amândoi după sucul tău.
Vino încoace! Ne luăm la bătaie! Doar așa pot să pun mâna pe armă.
- Ce naiba se întâmplă acolo? - Face pe nebunul.
- Crezi? Nu prea pare să te placă. - N-are decât să stea la coadă.
Ce a zis când am lipsit din cameră?
Ce crezi că a zis? Ce zic toți.
Că sunt un afurisit de trădător, fiindcă m-am făcut polițist.
Poate că puștiul ăsta e un ticălos.
Poate te crede el ticălos pe tine, dar n-a omorât pe nimeni.
- Nu știi asta. - Ba știu.
Te uiți în sufletul lui. Nu e un ucigaș.
Ba e! Știu că el a făcut-o.
Cum merge? L-ai făcut pe micul tău verișor să ciripească, Vega?
Mie-mi place să aud cum cântă un "fasolar".
Unde naiba sunt toți ceilalți?
Întorc tot orașul pe dos. Îi caută pe ceilalți ticăloși de "pachuco".
Toți, în afară de noi. Căpitanul ne-a zis să rămânem.
- De ce naiba ar face asta? - Du-te și întreabă-l.
- L-am făcut să vorbească. - Și ce spune?
Ne-a zis cum fac lișițele pe moartele când sunt luate prin surprindere.
Minunat. Fiica mea și-a învățat afurisitul de pudel să facă asta.
E un început. Știi cum se desfășoară treburile astea.
V-am dat vouă, polițiști corecți și conștiincioși, ocazia, primii,
fiindcă ăsta-i genul de lume în care mi-aș dori să trăim.
Apoi, la fel ca nenumărați căpitani de poliție bine intenționați înaintea mea,
cedez în fața realității.
În realitate, Murphy e beat.
Trebuia să-mi găsiți un țap ispășitor pentru uciderea familiei Hazlett,
așa cum v-am zis.
Atunci, Reilly n-ar fi fost omorât
și acest puști amărât n-ar fi ajuns în arestul nostru.
Dar n-ați făcut asta, nu? Așa că ne-am ales cu altă problemă.
Care trebuie rezolvată într-un mod sau altul,
fiindcă "așa se desfășoară treburile".
Bine. O s-o rezolvăm.
I-am spus lui Murphy că lor le vine rândul la fix.
Asta înseamnă că mai aveți aproape 45 de minute.
Cum ajunge o marionetă de lemn la radio? V-ați întrebat vreodată?
E singurul post pe care-l prindem aici, iubire.
- E în ordine... - Mă duc să mă predau. Nu-i cinstit!
- Nu suntem la biserică. - Eu sunt cel care...
- Toți am făcut-o, împreună. - Nu toți i-am retezat gâtul copoiului.
Tu mi-ai dat briciul, eu am tăiat.
Nu-l las pe Diego s-o pățească pentru asta.
- A pățit-o deja. - Are dreptate.
- Și există un motiv pentru asta. - E prietenul meu!
Trebuie să ne luăm adio de la prietenul nostru. Tu ești altfel decât el.
El a fost prins fiindcă e cine e. Iar tu ai scăpat din același motiv.
Nu ești bine-venită aici.
Cred că ar fi bine să te dai la o parte, domnișoară.
Las-o să intre.
Cum ne-ai găsit?
Nu-mi pasă în ce necaz ai intrat, Mateo. Vino acasă acum.
Mamă, eu...
Nu contează ce ai făcut. Mă auzi? Dumnezeu știe deja.
Tot ce contează e ce faci acum.
Oamenii ăștia nu sunt familia ta, Mateo.
Te rog!
Ea are dreptate.
Nu ești bine-venită aici.
O petrecere cu "piñata"! Asta e bine!
Cam de câte izbituri bune credeți c-o să fie nevoie?
Depinde ce folosim pe post de băț.
Eu n-o să mă leg la ochi când dau.
Vreau să-i văd fața. O să-i păstrez dinții pentru puștiul lui Reilly.
O să i-i fac cadou când mai crește.
Ce credeți că o să cadă din el când îl spargem? Bomboane?
Ar trebui să-l întrebăm pe Vega. El trebuie să știe, nu?
Ai venit, Furiosule! Mi-ai adus un suc?
Tocmai îi spuneam prietenului tău de cât timp fac asta.
Stau în încăperi ca asta. Vorbesc cu tipi ca el.
De multă vreme. Prea multă, probabil.
Dar știi ce-am învățat în tot timpul ăsta?
Când un tip îți spune o poveste, de obicei, ea dezvăluie ceva.
Chiar și când îți toarnă tot felul de gogoși.
Când crede că nu-ți dă nimic-nimicuța.
De cele mai multe ori, îți dă.
Așa-i și cu povestioara ta cu lișițele.
Știi care-i partea ei amuzantă? Cea care nu se brodește.
yFratele. Inventezi o gogomănie ca asta. De ce să-ți bagi fratele în ea?
Nu-mi dau prea bine seama.
Aș zice că înseamnă ceva.
Poate că fratele tău e amestecat cumva în tărășenia asta cu Reilly.
Adică? Poate că el e celălalt tip?
Cel pe care Domnul Furiosu' l-a fugărit din apartament?
Da. De exemplu.
Nu... Nu fratele meu.
Dar dacă ne-am duce să-l săltăm?
Îl aducem aici și-l luăm la întrebări. Doar ca să vedem ce are de zis.
- Da. Ce-ar fi? - I-am strica ziua. Îți garantez.
Cât o s-o mai ținem așa?
Nu multă vreme. Căpitanul ne-a mai dat cam o jumătate de oră.
Pe urmă, ceilalți băieți o să vină să te ia la întrebări.
Murphy, cu ceata.
- Ți-am zis cum o să decurgă lucrurile. - Eu ți-am zis ție, nenorocitule!
Nu tu ești cel care vorbește aici! Eu ți-am zis ție!
Ce ne-ai spus, Diego?
- Du-te dracului, tâmpitule! - Ce vrei să ne spui?
N-am niciun afurisit de frate. Ce zici de asta?
Fratele meu e mort.
Îmi pare rău să aud asta.
Da, e mort. Și îngropat.
Și îi simt lipsa. E foarte greu să pierzi un frate.
Atunci, de ce l-ai băgat în poveste?
Ce e cu Reilly? Ce legătură are cu Reilly?
Niciuna! Vrei să știi cine e tipul celălalt?
Îți spun eu cine e celălalt!
Nu facem asta!
- Tu l-ai omorât! Zi că tu ai fost! - Tiago!
E fratele tău. Al patrulea...
E fratele tău!
Mateo. Îl cheamă Mateo.
Afurisitul tău de frate. Și nu mi-ai spus!
De câte ori ți-am luat apărarea?
Crezi că te-ar fi luat cu el altcineva din nenorocita asta de secție?
Că ar fi avut încredere în tine?
Trebuia să-mi spui.
A retezat gâtul unui polițist. Ce naiba puteam să-ți spun?
Adevărul!
Și ce puteai să faci? Ce aveai să faci?
Ce ai să faci?
Era acolo când l-am împușcat pe Raul.
A văzut.
A fost atât de...
mânios...
și nu-l pot condamna.
Ce i-a făcut lui Reilly n-a avut nicio legătură cu Reilly.
A fost din cauza mea.
Era un puști bun. Înainte de toate astea.
Dar puștiul dinăuntru?
Nu e fratele meu.
E prea ușor.
Crezi că e ușor? Crezi că e ceva ușor în tot rahatul ăsta?
E familia mea.
Pentru tine e ușor.
Tu n-ai pe nimeni.
Du-te dracului!
Tu... să nu spui nimic!
Stai drept și uită-te la mine, puștiule.
Am spus amândoi multe baliverne în camera asta azi, nu-i așa?
Dar a sosit momentul să nu mai batem apa-n piuă.
Și eu am crescut în Est. În Jersey City.
Dar, sincer, nu era mare diferență față de Belvedere Heights.
Un cartier aglomerat și sărac.
Bătrânu' meu livra gheață peste fluviu, la New York.
Gheața era marfă de preț pe-atunci.
Doar bogătanii și-o puteau permite și lor le-o livra.
Și, uneori,
mă lua cu furgonul lui în cartierele de oameni avuți.
Reședințe somptuoase, complexe de apartamente. Totul, atât de curat...
Asta-mi amintesc cel mai mult.
Pe atunci, toată lumea umbla prin bălegar până la genunchi.
Dar nu și pe Fifth Avenue. Nu în centru.
Parcă acolo caii nu-și făceau deloc nevoile...
Acum e altfel. Nu mai sunt cai.
Numai că, de fapt, nu e deloc "altfel". Înțelegi ce vreau să spun?
Săracii vor fi mereu lăsați în bălegar, de orice natură ar fi acela.
Și Dumnezeu sau Franklin Roosevelt
nu vor putea face nimic vreodată ca să schimbe asta.
Un om ca James Hazlett, de exemplu.
Mare firmă de construcții, mare reședință în Beverly Hills.
Când un tip ca el apare mort în partea nepotrivită a orașului,
cu soția moartă și copiii morți lângă el,
ăsta-i un mare morman de bălegar aburind.
Din soiul care duce la și mai mult rahat.
Lupta de stradă, patru polițiști morți, opt mexicani morți.
Reilly te leagă cu cătușe de scaun.
Rahat din care se naște rahat, din care se naște rahat.
Și acum... Uite unde suntem.
Dar dacă te întorci la punctul de plecare...
Hazlett a fost punctul de plecare.
- Tu l-ai omorât. - Ce?!
Pe el, pe soția lui, pe copii... Și pe Reilly, de asemenea, desigur.
Știu că vrei să vorbești despre fratele lui Tiago.
Dar mie nu-mi pasă de fratele lui Tiago și nici ție n-ar trebui să-ți pese.
Ți-ai jucat cărțile toată ziua, ca un pocherist care stă pe un full.
Dar să-ți zic eu ce mână ai în realitate.
O să intri la San Quentin și n-o să mai ieși de acolo.
Asta e deja bătut în cuie.
Singurul lucru pe care îl poți decide e dacă te duci acolo ca turnător
sau ca o afurisită de legendă.
Mi se pare o alegere destul de simplă,
dar o să ți-o înfățișez clar.
Turnătorii n-au o soartă prea bună la Quentin.
Au tendința să se spânzure cu cearșafurile
după ce restul deținuților le-au însângerat fundul o vreme.
Dar tipii care iau vina asupra lor o duc foarte bine acolo.
Cu cât își asumă mai multă vină, cu atât o duc mai bine.
Un sfrijit jigărit ca tine,
care a aruncat în albia râului o familie întreagă de granguri,
apoi i-a retezat gâtul unui polițist josnic
și a luat toate astea asupra lui
doar pentru ca ai lui să nu mai fie prigoniți
și să se asigure că prietenii lui scapă basma curată?
Un astfel de bărbat ar putea fi regele închisorii.
I s-ar pune poza pe pereți în toate bodegile din oraș.
Ar fi un erou pentru ai lui.
Presupunând că s-ar afla ce a făcut,
și eu pot să mă asigur de asta, crede-mă.
O să mă asigur de asta.
Sau o să mă asigur că știe toată lumea că ești turnător.
Dacă asta alegi.
Tu decizi.
Ai cam cinci minute la dispoziție să te hotărăști,
până vin colegii mei și încep să-și stingă trabucurile pe limba ta.
Tu i-ai omorât pe toți?
Singur-singurel?
Asta-i mișcarea inteligentă, puștiule.
Faci ceea ce trebuie.
Pentru Michener și Vega!
Subtitrare: Retail